Film Maćeja Pjepžice
ŽELJA ZA ŽIVOTOM
Film je inspirisan istinitim događajima.
Dobro jutro. -Dobro jutro. Predstavite se.
Mateuže... daj meni taj notes.
Reci komisiji nešto o sebi.
Mateuže...
Godina 1987.
Reći ću vam moje stručno i objektivno mišljenje. Vaš sin...
On je mentalno zaostao, žao mi je. -Rekli ste da se može ispostaviti...
On razume određene stvari. -Da li baš sve razume?
Navedite mi jedan primer. -Kad spremam ručak mnogo je uzbuđen.
I mnogo salivira. -Kao i moj pas kad mu napunim činiju da jede.
Maše repom i pokazuje mi koliko je srećan.
Šta je bilo sine? -Nikad nećete moći da komunicirate s njim.
Moj vam je savet da ga smestite u specijalnu bolnicu.
Želite mi reći? -Istinu!
Mozak mu je trajno oštećen! Vegetiraće poput biljke!
Pomoći ću ti oko domaćeg. Mama, on neće moju pomoć.
Još samo malo. Hajde, pokušaj još malo sine.
Doktor kaže da on nikad neće prohodati. -Videćemo.
Nisi ni ti prohodala rano Matilda. Još samo malo. -Ponavljaćeš razred.
Džabe se trudiš. Ne znam koji je brat gluplji. -Ne govori tako o Mateužu.
Ionako ništa ne razume. Džabe ga ponižavaš.
Zašto ne prošetaš s njim? G. Talarčik me pitao da li je još uvek živ.
Obećao si mi da ćeš bravu popraviti.
Živahan li si, zdravo sine.
Evo ga, možeš ga držati.
Šta je bilo?
Opet si cugnuo koju dragi.
Daj meni? -Sačekaj! Mateuže!
Tačno vreme, 7 sati, 33 minuta i 15 sekundi.
Čuj Mateuže.
DOKAZ
Mateuže...
Tvoja glava je toplinom ispunjena.
Tvoje telo je toplinom ispunjeno.
Uz moju moć ozdravićeš.
Neću više dolaziti. Nema svrhe mučiti dečaka.
Od vaše zadnje posete mu je bolje, preklinjem vas.
Shvatite, ni ove pare mu neće pomoći.
Morate se suočiti sa stvarnošću.
Šta je bilo sine, reci mi?
Želiš mi nešto reći?
Jesi gladan?
Jesi žedan?
Želiš reći da voliš mamu?
Kad bih bar razumela šta mi želiš reći...
Sada znate istinu.
Kada ste u ovakvom vegetativnom stanju, niko vas ne može razumeti.
Slušaj sine, kada muškarca ne poštuju dovoljno...
On stisnutom pesnicom lupi o astal. Razumeš li?
Pokušaj! Pokaži taji, ovako.
Tako treba! Još jednom, tresni astal.
Čemu ga to učiš pobogu? -Muške stvari ženo.
Pogledaj moju ljudinu! Ošini sine...
Čekao sam pravi trenutak da im pokažem ko sam.
Za sada, odlučio sam da učim, i vidim šta će se dešavati.
Mama, trebaš mi nešto. -Sačekaj samo malo.
Šta je bilo sine? Šta je to? Šta želiš?
Čekaj, polako... Šta je to? Pokušavaš da ustaneš?
Mama će ti pomoći, hajde... Pa ti sam hodaš.
Sada je mnogo lakši. Šta si ono htela?
Ma ništa. -Dušo!
Jedna kašika...
Druga kašika...
I sada... -Treća.
To je trinaest kašika dnevno, 91 nedeljno.
Skoro 400 mesečno... Manje 30 koje ispljunem.
To su bili moji časovi matematike.
Taj čovek je ljubomoran na svoju ženu.
Kada nije kući, vara ga s drugim čovekom.
Ovaj bračni par živi zajedno, ali ne komuniciraju međusobno.
Gledajući moje komšije, to je bio vid moje socijalne edukacije.
Pošiljke iz Nemačke bili su mi časovi iz geografije. -Vidite li?
Trajaće nam cele godine. -Prelepo miriše.
Tomek, pogledaj!
Tomek, jedna je za tebe. A drugu daj Mateužu. Daj njemu tu.
Šta je to? -Celofan za frižider.
Otkud znaš? -To služi za pakovanje hrane.
Komšinica je isto dobila. -Šta je to?
Otac me je naučio da rukujem alatom.
Pusti. -Nož ćeš slomiti. -Čekaj ženo.
Takođe me je naučio... da nikad ne odustajem.
Uzela sam meru, skinite haljinu.
Omiljeni su mi bili časovi iz anatomije. -Odgovara li u utorak?
Sise i zvezde... to su dva najbolja Božija izuma.
Putovanje u svemir više nije samo san.
Iz dugogodišnjih testiranja izvukli smo pouke iz fizike.
Uz pomoć napredne tehnologije uspeli smo da se otisnemo u svemir.
Ušli smo u doba raketne tehnologije...
Ne znam, stvarno ne znam.
U bioskop? Meni odgovara.
Zašto si isključila televizor? -Zar misliš da razume nešto?
Izgledam li ti lepo sine?
Matilda, gde je moj srebrni broš? Onaj leptir srebrni.
To je bio pravi momenat da im pokažem da ih razumem.
Mama! Mateuže!
Šta je bilo sine? Šta je bilo? Povredićeš se sine.
Pazi na glavu! Prestani sine! Smiri se.
Matilda, pomozi mi za boga miloga. Drži mu glavu! Drži mu glavu!
Mateuže! Polako bato.
Smiri se... gotovo je, prošlo je.
Prošlo je čedo moje.
ČAROBNJAK
Pogledaj gore! Vidiš li ono tamo, to je Jupiter.
Godina 1989.
A vidiš li ono najsvetlije. To je skup zvezda znan kao Velika Kola.
Ljudi misle da se zvezde ne pomiču. Ali to nije istina sine.
Kreću se kao lude sve vreme.
Nama to tako deluje, kad ih gledamo sa zemlje. Mislimo da miruju.
Nisam znao čime mi se otac bavio.
Prvo sam pomislio da je astronom.
Pogledaj, mesec se pomera!
Onda sam mislio da je mehaničar.
Odlično hodaš sine. Mama se umorila, sešćemo na kratko.
Sve mi ga je teže nositi.
Napraviću mu nova kolica, ne brini.
Čak sam pomislio da je kriminalac.
Zato što ga je komšija policajac često ispitivao.
Vraćao se kući iscrpljen, govoreći da je pijan od teškog rada.
Pažljivo! -Stavi mu jastuk ispod.
Jesi spreman? Polećemo! Penji se!
Svi spremni? Palim motor na tri, dva, jedan, krećemo!
Otac mi nije bio ni astronom, ni mehaničar, ni kriminalac.
Za mene... on je bio čarobnjak.
'Ajde, krenite, 'ajde! Kuš pre nas!
Pa oče! -Gde žuriš, uspori! Ovako držiš, pa zalepiš.
Stavi još lepka. Zalepi ga ovde, tu... pridrži.
I gotovo!
Četvrtog juna, Poljaci će glasati u prvim demokratskim izborima...
još od Drugog svetskog rata. Izborna trka se zagreva.
Izvinite, zatvoriću! -Na izbore je izašlo 62 odsto glasača.
Protekli su u miru i na demokratski način.
Danas, čak su i monahinje mogle da glasaju uz specijalnu dozvolu.
Nekim ljudima je ovo prvi put da su izašli na glasanje.
Danas se osetio optimizam k promenama koji se nije nazirao pre par meseci.
Sledeći izbori će takođe proći u demokratskom duhu.
Čuješ li? Uspeli smo. Brzo ću se vratiti.
1989. tata je oborio komunizam. I sada će nam život biti bolji.
Gde ideš? -Ceo grad je na nogama. -A bravu što obeća da ćeš popraviti?
Pavele!
Želiš li da vidiš kako večeras "zvezde eksplodiraju"? Šta kažeš...
Hoćeš? Dogovoreno onda. Baci kosku.
'Bem ti proizvođača. Vidiš? Ne može da se popravi.
Moram novu bravu kupiti. Stari ti je bez kinte ostao.
Koliko imaš? -Ni žute banke.
Pusti haljinu sine. -Sve je pod kontrolom.
Čuvaj mi ovo, tata ide do grada, al' ću doći na vreme.
Ključevi mi sad i ne trebaju.
Vidiš kakvog oca imaš? Vreme je da večeramo.
Pusti bravu. Šta to radiš sine? Pusti bravu!
Prestani! Povredićeš se!
Oboje ćeš nas povrediti, smiri se.
Pobogu sine, smiri se!
Šta li ovo puca.
Ispunih ti obećanje sine?
Plašio sam da mi se otac ne povredi.
Ali šta može povrediti čoveka... koji učini da "zvezde eksplodiraju".
Mama, moramo krenuti.
Zapamtio sam ono što me je naučio.
"Da nikad ne odustajem" i njegovu uzrečicu: "Sve će biti u redu."
Godina 1998.
1998. upoznao sam Anku. Svake noći, njena majka je dovodila
drugog muškarca u stan, da bi lakše zaspala.
MOMAK
Matilda je svaki dan maštala o udaji. I svaki dan je išla u lov na muža.
Ali ljudi ne dobiju uvek ono što žele.
Hajde, upadaj unutra. Nema nikoga u stanu.
Ova junačina je moj brat, Mateuž.
Zdravo ja sam Goša.
Slušaj braco, treba nam malo privatnosti.
Zvučali su gore od mene.
Uz pomoć brata, shvatio sam šta sve propuštam.
Rosinski dodaje loptu Mateužu... Mateuž dribla Maradonu.
Lopta opet stiže do Rosinskog. Da li će Vil Rosinski postići gol?
Šutira i gol!
Vidimo se kasnije braco.
Ja sam Anka.
"Zdravo Anka, ja sam Mateuž. Baš si fina devojka."
"Odakle možemo izvući melasa?"
"Vodu možeš izvući iz bunara, reče Šeširdžija. Mislim
da i melasa možeš izvući iz bunara. U tom slučaju..." -Klošaru!
"Ali oni su bili u bunaru..."
Konačno sam shvatio da sam i ja bio nečiji momak.
Zamislih našu budućnost s kućom i decom koja se igraju na podu sa mnom.
Shvatate šta želim reći?
Odlučio sam da ga ubijem.
Sine, šta je bilo? Hoćeš da sedneš pored prozora?
Vidiš li šta uradi svojoj staroj majci.
Bezobrazniče jedan.
Zna li ti majka da pušiš? -To nije vaš problem. -Baci cigaru.
Začepi bre! Nemoj me nervirati! Ne smej se! Usuđuješ se meni prkositi!
Baci jebenu cigaru! Baci je, odmah! -Odjebi matori.
Zašto to radiš?
Jesam li te ikad povredio? Glumiš Majka Tajsona!
Debilčino! Smiri se!
Šta si mu uradio? Šta si mu uradio? -Ništa.
Dokumenta moliću! -Ne dam! -Dokumenta moliću! -Skloni se.
Dokumenta! -Odjebi bre!
To je bilo pravo čudo. Ali ne ono kom sam se nadao.
Mateuže? To sam ja. Idemo kod moje bake.
Mama hoće da pobegnemo pre nego što izađe iz zatvora.
SVE ĆE BITI U REDU
Naciljaš i pucaš!
Dobiješ tri dana slobodno, ako pogodiš u metu. Slušaj ovo.
Godina 2000.
Nazdravimo za drugove na moru! -I za mog brata...
Uzdravlje. -Na eks. -Živeli. -Živeli.
Pojedite nešto ili ćete se olešiti. -Hoćete sendvič?
Šta jedete na brodu? -Samo konzerviranu hranu.
Hvala na piroškama. -Mama, da prste poližeš. -Ne zezaj me.
Tamek, izbacili smo tvoj krevet i stavili smo bračni.
Sada ćemo živeti zajedno. -A šta ćemo kada se vratim? -Neće to skoro.
A gde će Mateuž? -Premestićemo ga u moju sobu.
Nazdravimo za život u sreći i zdravlju! -Uzdravlje deco.
Mama, ne moraš se više brinuti za Mateuža. -Kako to misliš?
Stara si da se staraš o njemu. -Matilda!
Stižu te godine majko. -Začepi! -Ne svađajte se. -Ti se ne mešaj.
Da se ne meša? Povedi ga sa sobom. -Na brod? -Ko će brinuti o njemu?
Mama je bolesna a Adam radi po ceo dan. -Dosta je svađe.
Ja ću se brinuti o Mateužu.
Sine... -Samo za njega i brineš.
Maštao sam o avanturama i novim promenama.
Snovi su mi se ostvarili... ali na pogrešan način, kao i obično.
Dođi da te presvučem.
Previše si težak.
Govorio sam sebi: "Sve će biti u redu." "Sve će biti u redu."
"Sve će biti u redu." "Sve će biti u redu."
OSMEH
Pogledaj. -Baš je lagan. Lak kao perce.
Kakav je signal? -Veoma slab. -Šta ćemo s njim? -Šta ti misliš?
Da mu damo nešto za smirenje?
Čekao sam da mi majka dođe, da joj mnogo toga ispričam.
Buđenje je bilo svako jutro u 6:30. To sam mrzeo!
Kupatilo je uvek zauzeto, a čak mi ni sestra nije tu.
Nekad sam zamišljao da je ovo sportski kamp.
Nekad, da je kamp za odmor.
A nekad da je moj dom. Izgleda...
Mama je šila za mušterije, a oni nisu ni za koga šili.
Ipak, ljubav je bila ista.
A smrt je dolazila kao i obično.
Mrzim što sam ovde. Čekao sam da mama dođe u bolnicu i odvede me kući.
Dobro jutro.
Sećaš li se naših komšija, porodice onog pandura? Puno su te pozdravili.
Izvini sine, ali moraš sve pojesti.
Tvoj mali prstić.
Sine, moram ići da ne zakasnim na voz.
Vratiću se u ponedeljak.
Sviđaš mi se. -A ti se meni ne sviđaš.
Bože, podari snage rabu tvome u ovoj patnji. Bog te voli Lešček.
Bože, podari snage rabu tvome u ovoj patnji. Bog te voli Marek.
Bože, podari snage rabu tvome u ovoj patnji. Bog te voli Mateuže.
Hvala ti Bože. Ali šta ako me mrzi?
Zašto si tužan?
Kako je danas lep dan. Kako je život lep.
Mrzeo sam tu Vešticu.
Hranila me je u krevetu, terajući me da se grizem za usne.
Nit' je sisa imala, nit' mozga.
Zdravo. Da ti se predstavim. Ja sam nova volonterka koja će te hraniti.
Još jedna koja nije znala da me treba hraniti sedeći, ali sam joj oprostio.
Ocenjivao sam ih na skali od 1-10.
Sestra mi je imala loše sise. Dao sam joj jedan poen.
To je prednost moga stanja. Ovima bih dao... peticu.
Ove su za četvorku... jalova četvorka!
Ove su za osmicu. -Mateuže, jesi dobro?
Grešim... osam i po.
Brat Tomek ti plovi okeanom.
Poslao je razglednicu sa Bornea.
Mislim da je to neko ostrvo.
Zdravo bato, juče sam skidao kokose s palme.
I jeo sam krabino meso. Tomek.
Žao mi je sine.
Mrzeo sam je. Zašto me je ostavila među ovim debilima?
Otac to ne bi dozvolio. -Vratiću se u ponedeljak.
I tako sam uplivao u bokserske vode.
Konačno su shvatili da ovako grizem usne.
Pokušali su da mi pomognu.
Mirka je trebala da je sredi, ali je zauzeta maslanjem kolača.
Ista je k'o moja tetka Stefa. Od debljine se ne može sageti.
U smrt joj se žuri. "Kašika ti može grob iskopati."
Zdravo, dođi na sekund. -Sačekaj Mateuže. -Zdravo Zbišek!
Je li sve u redu? -Pogledaj to tu, vidiš li? Pogledaj izbliza.
Mislite na akvarijum. -Ne, ispod njega. -Ovu prašinu? -Tako je.
Trebam li ja to očistiti? -Ne, naravno.
Ne možete staricu u devojku pretvoriti.
Ali mogu vodu promeniti.
Kupite deterdžent pa ću obrisati prljavštinu.
Otac mi je rekao kad čoveku prekipi. Treba pesnicom o astal udariti.
Prokletstvo!
Mateuže, čuješ li me!
Prvi put sam se nasmejao posle dugo vremena.
Svi su hteli da pričaju sa mnom. Kako je to divan osećaj.
Sve je bilo u redu.
Godina 2005.
Lesček je mentalno zaostao. Marek ima hidrocefalus.
A Mateuž cerebralnu paralizu.
Samo udahni duboko i sve će biti u redu. Dakle?
75 odsto novih volontera odustane kad ih dovedem ovde. 3/4 ih odustane.
To je kao test. Dakle?
Odjednom sam pomislio, možda sise i nisu toliko važne.
Da li sam malo sazreo?
REČI
Stara Veštica.
Uzmi još malo.
Hoćemo zajedno da jedemo?
Ti si na redu.
Ovu muziku puštam kada sam tužna. Pretvaram se da sam balerina.
Reaguje kada mu se obraćam. Razume me.
Šta ima Lešček? Opet si neobrijan čoveče?
Igraš se s loptom, Marek?
On reaguje, on reaguje.
To ne znači da te razume.
Ne mora rečima odgovoriti. Pogled u očima mu dovoljno govori. -Možda.
Jesi za kafu? -Ne bih sada.
Ostvarili smo poseban odnos. I nismo više provodili vreme u sobi.
Donela sam ti omiljenu tortu s čokoladom.
Tomek ti je poslao razglednicu. Iz Mauricijusa.
Sedim ispod palminog drveta. I nazdravljam u tvoje ime bato. Tomek.
Zdravo. -Zdravo. Ja sam Magda, brinem se o Mateužu.
Zdravo, zdravo druže.
Mateuž je danas napunio 25 godina. -Oprostite, nisam mu ništa kupila.
Hoćeš da pojedeš s nama parče torte? -Ne, ne bih da vam smetam.
Srećan ti rođendan. Vidimo se. -Vidimo se.
Hoće vam smetati ako ga izvedem malo napolje?
Slažeš li se sinko?
Imam poklon za tebe.
Ponekad poželim da neki momenti nikada ne prođu.
A to je upravo bio takav momenat.
Ahmed kaže na poljskom: "Biću tvoj vodič do Sinajske gore."
Naša grupa se zove "Adam Mališ".
Rusi su je preimenovali u "Vladimir Putin". -Dobro veče.
Pozdrav svima. Možemo li vam se pridružiti?
Naravno. -Hvala vam.
Mateuže, ovo je moj otac o kome sam ti pričala. -Zdravo.
A ona je... -Vanda. -Vanda, moja maćeha.
A za sve ostale, ovo je Mateuž. Moj verenik.
Srećan ti rođendan oče, poklon sam ti kupila. -Hvala kćeri.
Znaš li da je sutra godišnjica od majčine smrti?
On je odrastao čovek.
Hoćeš sam da uzmeš?
Za tvoje zdravlje oče. -Da se vratim na priču.
Svaki 10 minuta smo čuli: Adame Mališ, kamila, kamila!
Beduini su se nudili da nas odvedu na planinu Sinaj za 150 dolara? -170.
Hoćemo li otpevati pesmicu mom ocu?
100 godina, 100 godina, večno nam živeo...
Živeo, živeo i srećan nam bio...
Večno nam živeo oče. -Hvala ti dušo.
Uvek je imala originalne ideje. -Sada ni bogalje ne odobravaš?
Nisam to mislio. -Nego šta? -Mateuž beše?
Izvinjavam ti se u ime moje kćeri. Ko će biti sledeći? Imaš li neku ideju?
Prošle godine dovede beskućnika. Danas njega, ko je sledeći? -Prekini.
Magda? -Prestani. -Ako ti... -Prekini. -Popričajmo... -Prestani.
Magda! Stani.
Šta si joj uradio? Jesi se ispovraćao po njoj ili šta već?
Odustala je.
Mateuže?
Mateuže...
100 godina, 100 godina, večno nam živeo...
I još jednom i još jednom, da živi nam večno...
Da živi nam večno.
Razglednica iz Kazablanke, trebalo je 4 meseca da stigne.
Gde se nalazi Kazablanka sine?
Pretpostavljam u nekoj arapskoj zemlji. Možda Turskoj?
Zastava je crvena s zelenom zvezdom u sredini.
Matilda će ti doći sledeći put.
Muž je ostavio, sada se ona brine o deci.
Gđa Talarčik te pozdravila. Bila je u bolnici.
Sada se kod kuće oporavlja.
Sin joj radi u policiji, kao i njegov otac.
Gđa Talarčik je smršala 4 kile dok je bila u bolnici.
Možda i koje kilo više.
Nemoj plakati! Znam sine...
LJUDSKO BIĆE
Sviđaš mi se.
Ovo su simboli uz koje ćemo komunicirati, može?
Vežbaćemo. Bravo! Trepnula si jednom.
Ovaj simbol označava "vruće mi je".
Ako te pitam je li ti vruće, ti trepni i otvoriću prozor.
Onda ću te pitati jesi se umorila.
Trepnućeš jednom da prestanem. Ako trepneš dvaput, nastavljamo.
Simbol "vruće mi je". Da li ti je vruće? Šta sam ti ono rekla?
Odlično! Dvaput si trepnula.
Znači da ti nije vruće i nećemo otvoriti prozor.
Ovo simbol označava "da si žedna". Jesi žedna?
Jesi? Jednom si trepnula. Odlično, hoćeš vode.
Da? Doneću ti vode da piješ. Bravo! Sačekaj da donesem.
Jednog dana u našu ustanovu je došla gđa Jola.
Evo vodu ti donosim. Zato što si jednom trepnula i rekla mi.
"Da, žedna sam." Sad popij vodu. Možeš li da držiš čašu?
G. Jarek? Sada završavamo. Adela, vidimo se uskoro?
Pogledaj me, vidimo se uskoro!
Budi miran, smiri se.
Šta je bilo? Čekaj, sačekaj.
Smiri se, budi miran. Smiri se, sada će doći bolničari.
Budi miran, pobrinuće se oni za tebe. -Šta je bilo? -Zdravo. -Zdravo.
Šta je bilo? Mateuže, smiri se! Polako.
Drži mu noge! Smiri se Mateuže! Budi miran!
Tako je, smiri se Mateuže. Injekciju za smirenje, odmah!
Nemojte, sačekajte! Stanite.
Želiš meni nešto da kažeš?
Naučiću te. -Ne može on to naučiti. -Videćemo. Mateuže, počnimo.
Ako je odgovor "da", jednom trepni? Ovaj simbol?
Ovo znači "sestra". Na to si mislio? -Konačno se i drugi zapitaše ko sam.
Otac je bio u pravu. Sve će biti u redu. -Na ovaj misliš?
Taj simbol znači "brat". Ovo znači "brat". Brat, odlično! -Mateuže...
I tako sam postao "njihov" Mateuž.
To je naš Mateuž profesore. Nije komunicirao 26 godina.
Molim vas, nastavite. -Ovaj simbol? Pa Mateuže...
Zar "doviđenja"? U ovoj koloni?
Da. Ovaj simbol?
"Ne". -Polako. -Listam li brzo?
Da, na toj strani, pitajte ga. -Ova strana sine?
Ova kolona? Ovaj simbol?
Ovaj simbol? Ovaj simbol?
Ovo znači "Ja". Želiš li da kažeš "Ja" ili "Ja nisam"?
"Ja"? Znači "ja". Sada imamo "ja" i "nisam".
Da nastavimo. -Da okrenem drugu stranu? -Listajte.
Ta strana. -Ova ili ova strana? -Ta strana.
Ova kolona? Ova kolona? Ovaj simbol?
"Biljka". "Nisam".
Nisam ja biljka? -Pitajte ga.
Želiš mami reći da "Ti nisi biljka"?
Šta su ti uradili sine?
Sada otvori oči, sviđa li ti se soba? -Jola, gde ovo da stavim?
Mateuže, gde da stavi?
Tu stavi. -Odgovara li ovde Mateuže?
KAZABLANKA
Godina 2010.
Mateuže, došla je novinarka o kojoj sam ti pričala.
Zdravo, ja sam Eva. Želela bih napisati članak o tebi.
Nemoj brinuti. -Krenuću sa slikama, mogu li?
Možete. -Lako je za rukovanje.
Tu sve imaš, sve što te zanima.
Jednim klikom, možeš pričati s nekim u svetu.
Na primer, možeš se upoznati s nekim u Sjedinjenim Državama.
Bilo mi je čudno kada sam došao kući.
Sve je izgledalo isto. Ipak, nešto se nije uklapalo.
Samo sam se ja promenio, poput leptira.
Sine, ovo je tvoj ujak Mateuž.
Istetovirao si se. -Daj da vidimo!
Ako želiš, mogu i tebi napraviti jednu.
Bilo je divno vratiti se kući. Ali to više nije bio moj dom.
Zdravo Agnješka! -Zdravo. -Dobro jutro. -Dobro jutro.
Možemo li popričati? -Je li Mateuž dobro? -Jeste, sedimo na kratko.
Članak u novinama o Mateužu, stvorio nam je problem. Iz naše komisije...
Oni kažu ako je on normalan, ne bi trebao da bude ovde.
Ova ustanova je namenjena osobama sa invaliditetom. A on tu ne spada.
Oni žele da Mateuža prebace u drugu ustanovu. Tamo će ga ispitivati.
Pogledaj, kako je lepa ustanova.
USTANOVA ZELENA DOLINA
Imaju i prelep park. Pogledaj šetalište?
Znam, nemaju planine. Ali pogledaj ovo prelepo jezero.
Mateuže, znam da je mnogo udaljeno...
Ja ću te prva posetiti.
Dobro jutro. -Dobro jutro.
Predstavite se.
Mateuže, daj mi notes...
Reci im nešto o sebi, važi?
Ova strana? Mateuže?
Ova strana?
Ova?
Mateuže, reci nam koji je danas dan.
To bi bilo sve.
Očigledan debilizam.
Idemo, dosta je bilo.
Danas 11. avgusta u 22:30 uveče.
Nebo je vedro i Mesec se polako diže.
Posmatraću Merkur i Veneru. Sutra će biti mnogo lep dan.
Mateuža nisu premestili.
I dalje boravi u Centru za osobe sa invaliditetom.
ŽELJA ZA ŽIVOTOM
U znak sećanja na Eva Pieta (23.07.1968 - 23.10.2006)
Prevod i obrada: Gale ~Posvećeno mom ocu~